- 91... 92... Det er der nede. - Hvis de tar oss...
Det er en million flasker sprit der. De vil ikke savne én flaske.
Været er på vår side, sir. Vi er i havn om et par timer.
- Mange takk. - Ingen årsak, sir.
Jeg har aldri luktet noe lignende. Ikke engang på dass.
Lukter det roser av dritten din?
- Se der. - Jeg hjelper til.
- Jeg syntes du sa det var sprit! - Det står det i papirene.
Lekkasje på nederste dekk.
- Hvilken seksjon? - 101.
- Ta roret. - Ja vel, sir.
Lukk døren! Hent maskene.
I helvete...
Ta dere av dem.
- God morgen. - Pass, takk.
- Røff sjø? - Nei, men det var hard festing.
- Ibiza? - Ja.
Da jeg var liten, tok faren min meg med på fisketur.
Jeg skjønte aldri hvordan han visste hvor fisken var.
Men de var alltid akkurat der han sa de ville være.
- Sikkerhetssjekk. - Ser jeg ut som en sikkerhetsrisiko?
Gå ut av bilen, og ta med dokumentene til kontoret.
- Jeg har dokumentene her, sir. - Computeren er på kontoret.
- Hun også. - Hun sover.
- Med dokumentene. - Ja visst.
Hva pokker er det som skjer?
Du kommer til å miste den!
Du har den straks, førstebetjent.
- Det er en sværing. - Til venstre!
Ikke la den slippe unna.
Du har den nesten.
Til venstre! Høyre!
Det må være Moby Dick. Trenger du hjelp?
Jeg har fisket her siden før du ble født.
Du klarte det nesten, førstebetjent.
Heldigvis har vi franskmenn en velutviklet sans for humor.
Med all respekt... Franskmennene synes Jerry Lewis er et geni.
- Jerry Lewis er et geni. - Dean var et geni.
Nei. Dean bare sto der med en drink og en sigarett.
Nettopp. Alle kan falle, og få folk til å le.
Men han klarte det mens han sto stille med en drink og en sigarett.
Ja? Ja, det er Tarconi.
Ok.
Jeg er redd fridagen vår er over.
Store problemer i Marseille. En gærning kjører en Audi i vill fart.
Ikke se på meg.
Du er den første sjefen ba meg sjekke.
Men jeg skal si at du har vanntett alibi.
Som vanlig.
Tarconi! Vær så snill, det er første gang det biter!
Vær så snill. Stopp båten!
Hva er hensikten med besøket, Mr.... Johnson?
Forretninger.
- Hva slags forretninger? - Miljøvern.
Herr minister, du skal holde åpningstalen på EUs miljøkonferanse.
- Hvilke prioriteringer har du? - En kort liste.
Bare én sak. Miljøvern.
Med konkurransepresset på industrien i en global økonomi-
- kommer det målet iblant i konflikt med harde realiteter.
Ikke så harde som en ubeboelig planet.
Unnskyld meg. Jeg har trær å redde, og industriherrer å skuffe.
- Morgendagens tale. - Er den bra?
- Den vil gjøre mange sinte. - Glimrende.
Hallo?
Herr minister?
- Hvem er dette? - Navnet mitt er ikke viktig.
Jeg har ansvaret for dine forhandlinger med Ecocorp, -
- om utstedelse av lisens for å drive forretninger i Ukraina.
Du er nok feilinformert, herr Anonym. Jeg har avsluttet forhandlingene.
Jeg tror du vil revurdere den beslutningen-
- når du har studert dokumentene i konvolutten.
Jeg kontakter deg senere.
Det har skjedd en ulykke. Send en ambulanse.
Route de la Falaise 8.
Malcolm.
- Jeg ba om prisen. Hva er dette? - Han kan være interessert i jobben.
- Sjefen sa at du er mannen for dette. - Sjefen tok feil.
To ting om sjefen min: Han tar aldri feil.
- Og han godtar aldri et nei. - Én gang må være den første.
Vel... Ikke denne gangen.
Dette vil du ikke gjøre.
Det er ikke opp til deg å fortelle meg hva jeg vil.
Du har ti sekunder på å ombestemme deg.
Og du har fem sekunder på å fjerne hånden din.
Malcolm...
Hører du meg?
Jeg ba deg komme innom når som helst, men jeg mente ikke...
- Ikke noe annet sted å dra. - Bare ta det med ro.
- Ikke flytt meg fra bilen. - Ambulansen er på vei.
Ingen ambulanse.
- Du trenger lege. Du er skutt. - Ikke langt fra bilen.
Slapp av. Hold deg rolig.
Du blir lappet sammen på null tid.
Han er der inne. Fort, det er alvorlig.
Denne veien?
- Sir? - Vær forsiktige med å flytte ham.
Vi kan jobben vår.
- Hører du meg? - Bilen... Nei.
- Hører du meg, så trykk meg i hånden. - Bilen...
Forsiktig.
- Er jeg i himmelen? - Du er faktisk i en jævla knipe.
- Kan du få meg ut av den? - Kommer an på hvor fast du sitter.
- Ikke stol på noen. - Jeg kunne ikke vært mer enig.
- Kom igjen. - Nei, ikke ut av bilen!
- Hva er så spesielt med bilen? - Ikke bilen.
Vent!
Jeg sa jo det.
Jeg tok meg den frihet å ta med dressen din.
- Arbeidsantrekket, ikke sant? - Ja. Men jeg er ikke på arbeid.
- Det var det jeg sa, sjef. - Vær så snill, Joseph.
Du presenterte ikke forslaget vårt så effektivt første gang.
Som sagt, vi henvendte oss til deg i god tro.
Du sa du ikke var disponibel. Mannen du anbefalte, var ineffektiv.
Og nå har jeg en uavsluttet sak. Slik jeg ser det, er du ansvarlig.
Jeg forstår ditt syn på saken. Jeg er fremdeles ikke disponibel.
Sjef, kan jeg si noe?
Noen andre som vil si noe?
Bra.
Finn en som er smartere.
Om tre sekunder ombestemmer du deg, ellers er du permanent indisponibel.
1...
2...
Én betingelse.
Jeg lytter.
Jeg kjører min egen bil.
Avtale.
I påvente av ditt svar tok vi med bilen din.
Vi skiftet olje, trimmet den, og fjernet uviktig utstyr.
Vi beholdt bryteren over nummerskiltet. Jeg elsket den.
Vi erstattet GPS-en med vår egen. Programmert. Mer effektiv.
Hvorfor jeg insisterte på å bruke den aller beste til dette oppdraget?
Dette er høyt spill.
Dette er ikke bare en vanlig jobb. Tenk på det som et kall.
Jeg er glad vi har samme holdning til arbeidet. Vi liker ikke å røpe navn.
Og ingen av oss har mer interesse av det vi blir betalt for-
- enn det vi blir betalt for. Det er reglene dine, ikke sant?
- Du glemte en: Jeg arbeider alene. - Jeg trodde du ville like selskap.
Jeg trodde du ville at jeg skulle utføre kallet.
Du har rett. Det vil jeg.
Vent.
Vil du endre reglene?
Enhver regel har et unntak. La oss gjøre et i dag.
Du er sjefen.
Noe mer?
Smykket. Noe jeg bør vite?
Husker du dustene som ville sprenge fly ved å smugle med seg væsker?
Samme prinsipp, bare mer raffinert.
7,5 meter fra bilen tennes det gule lyset. Da er første væske klar.
15 meter: oransje. Den andre væsken strømmer inn i kammeret.
23 meter: rødt lys. Pang.
På tide å dra.
Telefonen er programmert til å ringe ett nummer: mitt.
Ring meg når du passerer den første bomstasjonen på vei nordover.
Penger til bensin og mat. Noen andre spørsmål?
Kunne du ta på deg sikkerhetsbeltet?
Kan du fortelle meg hva dette dreier seg om?
Flott.
Ocean Pearl anmoder om klarering av lasten.
Dokumentene ligger i miljøverndepartementet.
Kast anker.
Vi informerer dere når de er undertegnet.
Jeg vet hva som har skjedd med deg. Men hva har skjedd med Frank?
Oberst Medved i Etterretningen har fått alle opplysninger.
Han har satt sine beste menn på saken.
Han holder det utenfor offisielle kanaler.
Han foreslår at du kjøper deg så mye tid som mulig.
Førstebetjent... Kan laben jobbe med bilen?
Si at de kan begynne. Jeg kommer når jeg er ferdig her.
Faen! Flytt dere!
Jeg er fra politiet!
Jeg vet ikke hvilken rolle du spiller i dette. Og det bryr meg ikke heller.
Men du var her først, så fortell meg alt du vet.
Jeg vet ikke noen ting.
- Hvordan kjente du Malcolm? - Jeg gjorde ikke det.
Du var bare i en bil sammen med en mann du ikke kjente?
Nå er jeg i en bil med en mann jeg ikke kjenner.
Er det ikke meningen at du skal ringe?
- Hyggelig å høre fra deg. - Bare gi meg koden.
1 126.
Ring meg når du er fremme.
- Hva er det i Budapest? - Gulasj. Øl.
Greit. La oss spole tilbake og begynne med å presentere oss.
- Hva med regelen om ingen navn? - Jeg setter den til side foreløpig.
Jeg heter Frank Martin.
Og ditt navn er...?
- Hvilken rolle spiller det? - Vi er jo i denne situasjonen sammen.
Nei.
Vi er i en bil, har armbåndsbomber, og skal til samme sted.
- Det kaller jeg samme situasjon. - Nei. For de kommer til å drepe deg.
Jeg er klar over det. Og du er antagelig den neste på listen.
For å hindre det trenger jeg litt hjelp.
- En gang til: Vi har dette problemet. - Tror du ikke jeg vet det?
- Ser jeg dum ut? - Jeg har ikke sagt at du er dum.
Men vi har et problem. Og du hjelper ikke til med å løse det.
Jeg vil ikke snakke mer.
Greit.
- Hva sa du at du het? - Frank. Frank Martin.
Valentina.
Hyggelig å treffe deg.
Førstebetjent, GPS-en er fjernet.
- Førstebetjent? - Ja, GPS-en er fjernet.
Herrene fra Ecocorp er her.
Vis dem inn.
Mine herrer.
Minister. Takk for at du revurderte vårt forslag på så kort varsel.
Noe annet ville vært svært vanskelig.
Vi er kjent for å ikke akseptere et nei.
Her er kontraktene. Alt i orden.
Skipene kan ikke klareres før du signerer dem.
Skipene? Jeg trodde det bare var ett.
Det forholder seg slik:
For å gjøre foretaket mer profitabelt må vi produsere et fornuftig volum.
Hvor mange skip?
I tillegg til det som venter på klarering... Åtte.
- Åtte? - Dette året.
Miljøvern er et langsiktig engasjement. Det har du jo selv sagt.
Og det sier jeg igjen i morgen, i Odessa. Der jeg signerer disse.
Vi håpet på å få dette gjort i dag.
Jeg vil gjennomgå dem igjen, nå som det er noen... tilføyelser.
24 timer spiller vel ikke så stor rolle i et slikt langtidsprosjekt?
Nei. Selvsagt ikke.
Da sees vi i morgen i Odessa. La oss si kl. 9.
Ok, jeg blir her.
Men materialet lekker. Vi kan ikke skjule det.
- Hvis de sjekker... - Avtalen inngås snart.
24 timer. Ikke mer.
- Ja? - Jeg skaffet dere 24 timer til.
- Dere har frist til i morgen kl. 9. - Det er mer enn nok tid.
- Har dere en ledetråd? - Mer enn det.
En posisjon.
Inspektør. Interpol har identifisert skiltene.
Det er et fartskamera på veien til Rohrdorf.
Kontakt våre tyske venner.
- Hva skal jeg si til dem? - At de kan vente meg til middag.
Jeg er sulten.
- Vi er 100 kilometer fra øl og pølse. - Jeg liker ikke pølse.
Hva har du lyst på?
Kalvestek med gulrøtter og rødbeter.
I madeirasaus.
Og som forrett?
En salat.
Grønn salat med balsamico. Fra Modena.
- Vellagret? - Selvfølgelig.
- Og til dessert? - Sachertorte.
- Med eller uten vispet krem? - Med.
- Og å drikke? - Vin.
- Kanskje en tokaier? - Isvin.
Ja, selvsagt.
FEIL RETNING
- Hva gjør du? - Skal snakke med en mann om smykker.
UTE AV KURS
Han er ute av reservatet.
Send noen til å få ham tilbake på kurs.
Ikke drep ham.
- Frank. Det er så godt å se deg. - Godt å se deg også, Otto.
- Du sa ikke at du hadde selskap. - Ikke egentlig selskap.
- Det er... komplisert. - Med deg er det alltid komplisert.
Fortell meg om det over en snitsel med Kartoffelsalat.
Jeg elsker snitselen din, men jeg må bli kvitt denne først.
Wunderbar. Binær friform magnetoppløsningsteknologi.
På engelsk, er du snill.
Et program Pentagon har finansiert gjennom et av stråselskapene sine.
De har eksperimentert med et nytt våpen-
- basert på teorien om magnetisk tiltrekning.
Veldig hysj-hysj.
Du er inne i Pentagons hysj-hysj-greier?
Du aner ikke hva man kan finne når fingrene vandrer gjennom Internett.
- Vil du se invasjonsplanene for Iran? - Kanskje en annen gang.
Nå må jeg få av denne uten å bli blåst helt til Iran.
Jeg skal ikke plage deg med detaljer.
Men vanligvis er det en sender rett i nærheten.
- Du burde ikke gjøre dette. - Nå gir du meg plutselig råd?
- Ikke råd. Advarsel. - Litt sent for advarsler, ikke sant?
Det er jeg enig i.
Du er ute av kurs.
- Skal jeg? - Ja, gjør det.
Hør her. Det var noe i bilen som ikke virket så bra. Det måtte sjekkes.
En mann er ikke bedre enn sin bil.
Tar en vare på bilen sin, vil bilen ta vare på en.
Sjefen sier: "Tilbake på veien."
- Frank? - Bare fortsett.
- Tilbake i bilen, Frank. - Nei.
- Har du funnet den? - Ikke ennå.
- Er du den smarte? - Nei. Jeg er den svære.
Nå er du ikke så svær lenger.
Jeg fant den.
- Senderen. - Kan du fjerne den?
Den er koblet. Hvis jeg gjør det... Bom!
Du er god til å slåss.
Men dårlig til å knyte slips.
- Hvor skal du? - Trøtt.
Derfor foretrekker jeg å stelle med biler.
Det er vi to om.
- Hva skal jeg gjøre når de våkner? - Du bør ta fri resten av dagen.
- Jeg er litt sur. - Du ville vært surere om du var død.
Om du ønsket det, var jeg død.
- Jeg trenger litt oppklaring. - Jeg lytter.
- Ansikt til ansikt. - Vi er ferdige med det.
Jeg er ikke tilfreds.
Og du bør først og fremst sørge for at jeg er tilfreds.
Samme sted om en time. Jeg ringer.
ANKOMMET
- Hallo? - Du har skuffet meg.
Du er verken den første eller siste.
- Jeg ville treffe deg. - Det er ikke nødvendig.
Jeg har funnet ut at jeg ikke trenger deg til dette trivielle oppdraget.
Enhver idiot med førerkort kan gjøre det.
Så med den store amerikaneren Donald Trumps ord:
"Jeg beklager, men du har sparken."
- Hvem er du? - Din nye sjåfør.
- Jeg vil ha tilbake den gamle. - Han blir straks sprengt i filler.
Du har sparken.
- Sovet godt? - Fredelig.
- Hvordan var telefonsamtalen? - Kort. Fest setebeltet.
- Tarconi. - Det er meg.
- Jeg lurte på når du ville ringe. - Jeg har hatt det travelt.
- La meg gjette. I Budapest? - Du har også hatt det travelt?
Aldri noe problem med en venn som deg.
Fortell meg hva du vet.
Det er en svart Mercedes i Budapest. Antagelig ikke venner av deg.
Det er det jeg vet. Fortell meg hva du vet.
Jeg har to bager i bagasjerommet og en jente i forsetet.
Russisk, tror jeg. Jeg vet ikke hva hun har med dette å gjøre.
- Spurt henne? - Hvorfor har jeg ikke tenkt på det?
Selvsagt har du spurt. Og hun sier...?
- Jeg kommer til å dø. - Typisk. Russere...
De er så svartsynte. Jeg husker jeg leste Dostojevskij, og tenkte:
"Når ler disse menneskene?" Bare elendighet og lidelse...
Du vil ikke tro det.
Kan vi ta litteraturtimen senere? Jeg blinker her.
- En kode? - Nei. Et armbånd de har gitt oss.
Det eksploderer hvis vi fjerner oss for langt fra bilen.
- "De"? - En amerikaner.
- Har du et navn eller et nummer? - Ingenting.
- Hvorfor gjør du det alltid så lett? - Det er min natur.
- Hvor er du? Jeg drar dit. - Dårlig idé. De overvåker meg.
Du må gi meg noe hvis jeg skal hjelpe deg.
Er du langt unna en computer?
- Ja, Frank? - Det var ikke så hyggelig på torget.
- Du brøt reglene, ikke jeg. - Godt poeng.
Da er vi skuls. Vi kan begynne med blanke ark.
- Så du ringer for å bli venner igjen? - Mer eller mindre.
Du har det jeg trenger for å fjerne armbåndet.
Jeg har pakkene du vil ha levert.
Her er de nye koordinatene. 2...6...12.
Den nye møteplassen, der vi kan avslutte disse forretningene.
Jeg gleder meg.
Frank.
Fikk du det med?
Vi har signalet. Gi oss litt tid, så har vi nummer og sted.
Din nye telefon, sir.
- Noe mer? - Nei.
Frank. Vet du hvor signalet bringer deg hen?
BUCURESTI
Jeg vet om en restaurant der. Fisk du aldri har fått maken til.
Grillet med små gulrøtter. og svart pepper.
Rumensk vin er ikke så bra.
Men som siste måltid kunne det vært verre.
Du burde virkelig begynne å tenke mer positivt.
Jeg er realist.
Vennen min sa at dere bare ser ulykke og dysterhet.
- Hva betyr det? - Bare det fryktelige og grusomme.
Vennen din kjenner meg ikke.
Han mente dere generelt. Russere som folkeslag.
Jeg er ikke russer. Jeg er ukrainer.
- Unnskyld, da. - Vi er forskjellige folk.
Vi er forskjellige her. Og her.
Personlig tror jeg at du har en liten optimist i deg.
Hvordan kan du si det? Du kjenner meg ikke.
Du sminker deg.
Hvorfor bry deg med det hvis du er så sikker på at vi skal dø?
Hva har et godt utseende med døden å gjøre?
Hallo!
- Hva er det? - Suvenirer fra Ibiza.
- Vil du ha en? - Nei takk.
Ikke du heller. Du må være skjerpet.
Ok.
Du kan være skjerpet. Jeg kan være... hva heter det?
- Optimist? - Gi meg den.
Gi meg den!
Herregud.
Flott. Strålende.
- Se lyst på det. - Skal jeg se lyst på det?
Når pillene virker, vil det se like lyst ut som et juletre.
Det ville vært fint. Kjedelig...
Å ja!
- Du bør bli i bilen. - Vil du at jeg skal tisse i bilen?
Ok. Kom igjen.
Men husk...
Ikke gjør det.
Ikke gjør det!
Å nei...
- Slutt. - Hvorfor det? Jeg kjører ikke.
Jeg vil ha det gøy. Være glad. Prøv glad i stedet for så alvorlig.
Du sier jo at det er viktig å være positiv.
- Drikk med meg, Frankie. - Jeg vil ikke drikke.
Hvem er ulykkelig og trist nå? Sier jeg det riktig?
Kom igjen. Sett deg inn.
Jeg er fri som fuglen!
Jenta! Kom igjen, raskere!
- Jeg har mistet vennen min! - Jeg skal kjøpe en ny til deg.
- Vet du hvorfor vi har en bil i ræva? - Jeg vet ikke, og jeg bryr meg ikke.
Nå vil du plutselig ikke at jeg skal være glad. Bestem deg.
- Ja, Frank. - Jeg trodde vi hadde en avtale.
- Det har vi. - Så hvorfor har jeg en bil etter meg?
Jeg har ikke noe med det å gjøre. Kan noen annen ha noe imot deg?
Sannsynligvis.
Det er nok andre krefter med i bildet. Jeg skal finne ut av det.
- Hva skal jeg gjøre i mellomtiden? - Kjør fortere.
Hva i helvete er det han gjør?
Nei!
Der! Han er der nede!
- Jeg er sulten. - Skulle kjøpt sandwich, ikke vodka.
Se!
Da var jeg ikke sulten, men tørst. Hvorfor er du så slem mot meg?
- Jeg er ikke slem, jeg er opptatt. - Hva betyr "opptatt"?
Det betyr opptatt!
Skyt på dekkene! Ta ham!
Ned!
Skyt ham!
Helvete!
Fortere!
Stopp bilen!
Faen!
- Hva er det du gjør? - Du er så anspent.
Du sier ikke det.
- Jeg får deg til å slappe av, ok? - Ja.
Jeg er god til dette. Få bort spenninger.
Hva gjør du?
Jeg vil føle sex. En gang til før jeg dør.
Vil ikke du?
Hva er det med deg og døden?
Er det noe galt med meg?
- Er jeg ikke sexy? - Jo, du er sexy.
- Du er homsen? - Nei, jeg er ikke "homsen".
Det er greit for meg.
Jeg er ikke det.
Så hva er problemet?
Har det falt deg inn at jeg kanskje ikke er i humør til det?
- Regelen var å ikke åpne pakkene. - Det stemmer.
- Hvorfor ha regler om du bryter dem? - Det spør jeg stadig meg selv om.
Telefonkataloger...
- Du er pakken. - Ja.
- Du kunne ha nevnt det. - Ville det ha spilt noen rolle?
Ja.
- Hva gjør du nå? - Du vet, på det verkstedet...
Jeg ble veldig tent da du tok av deg klærne.
Jeg prøvde bare å hindre fem idioter i å knuse skallen min.
Tror du bare menn blir tent av striptease?
- Jeg liker ikke dette, Valentina. - Kan du strippe for meg igjen?
Gi meg nøklene. Dette er ikke morsomt!
Vil du ha nøklene?
Jeg vil at du skal slutte å leke.
Kanskje det er siste sjanse til å leke, for oss begge.
Dette er ikke riktig tid og sted å leke.
Hvorfor føler jeg at for deg er det aldri riktig tid og sted?
Om jeg vil bli analysert, går jeg til en psykiater. Gi meg nøklene nå!
Kom igjen, Frank Martin. Lek litt for meg.
Greit? Holder det?
Ikke nok. Det er ikke striptease. Striptease er sexy.
Rør litt på rumpa. Kom igjen, Frank Martin.
Vil du ha nøklene? Jeg vil ha stripping.
- Vet du hva jeg skal gjøre med deg? - Rise meg?
- Til å begynne med. - Binde meg fast?
- Det ville du like, ikke sant? - Jeg liker røffe saker.
Jaså?
Men ikke for røft.
- Avtalen var striptease for nøklene. - Ny avtale. Kyss meg for nøklene.
Som om du mener det.
Kysser du noen gang som om du mener det?
Jeg tror kanskje ikke det. Jeg tror du lever alene.
Både inni og utenpå.
Jeg tror ikke du er redd for å dø. Du er redd for å leve.
Lev med meg. Bare denne ene gangen.
Bare i dette øyeblikket. Lev med meg.
- Hva er posisjonen hans? - Vi har mistet ham.
Han kjørte opp i fjellene. Vi har ikke dekning der oppe.
Hack en av militærsatellittene.
- Ja? - Tror du vi leker, herr minister?
- Hva snakker du om? - Svart bil med inkompetente agenter.
Ett slikt påfunn til, og du får aldri se datteren din igjen.
- Jeg vil høre stemmen hennes. - Når kontrakten er signert.
Jeg skriver ikke under før jeg hører stemmen hennes.
- Du kan ikke kreve noe, minister. - Ikke du heller, Mr. Johnson.
Ja, jeg vet hvem du er.
Og om noe tilstøter min datter, vil jeg bruke all min makt-
- til å finne deg og la deg få betale på verst mulige måte for dette!
Vi må handle nå.
Svar, Frank.
Jeg er på Ibiza. På ferie.
Noen gir meg et glass champagne. Jeg drikker av det.
Så føler jeg meg ikke så bra.
Jeg går på do, og så våkner jeg i bilen.
Jeg spør ham hva som foregår. Han sier at han bare frakter meg.
Han er en ganske god sjåfør.
Ikke så bra som deg.
Jeg sier: "Vær så snill. Min far er en mektig mann."
"Han har stor innflytelse. Kjenner mange. La meg ringe ham."
Han er redd. Han har aldri gjort dette før.
Det skal være enkelt. Hente og levere. Lettjente penger.
Han har fått beskjed om ikke å ringe, og aldri forlate bilen.
Men jeg overtaler ham.
Jeg ringer.
Men før jeg får sagt til min far hvor vi er...
Vi kom oss unna, men...
Disse folkene som skjøt på oss... Hvorfor?
Hvorfor skjøt de på oss?
Han sa at de skjøt fordi vi ikke fulgte planen.
Jeg sa: "Ok. Det er den gamle planen. Hva er den nye planen?"
Han sier at han har en venn.
Og så traff jeg deg.
Og da følte jeg at det kom til å gå bra.
Du kjenner meg ikke engang.
Selvfølgelig kjenner jeg deg ikke. Jeg snakker om følelser.
Hvis du følte det sånn, viste du det på en merkelig måte.
Det er best for en kvinne å være litt mystisk.
- Ikke sant? - Nei.
Jo. Bare litt.
SØKER
Han er tilbake på radaren, sir.
- Ja? - Hvor faen er du?
- På vei til Bucuresti. - Ikke nå lenger.
Nye koordinater: 3, 7, 13.
Unnskyld meg, herr minister. Bare et øyeblikk.
Førstebetjent Tarconi, fra Marseille.
Vel, ikke akkurat Marseille, men en liten by...
- Hva ønsker du, førstebetjent? - Et par ord med deg.
- Jeg har ikke tid. - Det gjelder datteren din.
Odessa, Frank. Landet mitt!
Du tar meg med hjem. Takk.
- Hva skjedde med Bucuresti? - Planene ble endret.
Bra endring. Jeg foretrekker Odessa.
- Jeg så frem til fisk og gulrøtter. - Det er mye bedre her.
- Hørt om Chicken Kiev? - Ja.
Jeg vet om en restaurant her. Den beste i verden.
Kyllingen er så fersk. Og smøret når det kommer ut...
Du vil ikke tro hvor godt det er.
Vet du hvordan jeg føler meg nå?
Sulten.
Trygg.
Vil dette ende som i filmene? Lykkelig alle sine dager?
I kveld vil dette være et svakt minne.
Du og jeg skal sitte og le over en Chicken Kiev.
Løgner.
Herr minister. En oppdatering, takk.
Jeg er klar til å signere kontrakten når jeg har snakket med min datter.
Hallo?
Hold pennen klar. Jeg ringer deg tilbake.
SAMTALE LOKALISERT
Vi snører sammen nettet, Frank.
Ok, men ikke trekk meg ut av bilen med det. Vet du hva dette går ut på?
Jenta. Faren hennes. Store mengder giftig avfall.
En byttehandel. Hans underskrift for hennes liv.
Jeg har et renommé å ta vare på, førstebetjent.
100 prosent vellykket leveringsfrekvens.
Merker jeg en liten tilknytning? Det er ikke den Frank jeg kjenner.
Med sine regler. Ingen navn, ingen tilknytning.
Hvorfor er alle opptatt av reglene mine?
Jeg har alltid mistenkt deg for å være en romantiker innerst inne.
- Noe mer? - Hvor finner møtet sted?
Jeg ringer deg tilbake.
- Ja? - Vi er nesten ved veis ende, Frank.
- Bare gi meg koordinatene. - Ingen flere koordinater.
Veien du kjører på... Ta første vei til venstre.
Jeg vil vite hvor jeg skal.
Det finner du ut når du kommer dit.
Ta det med ro. Vi har dem der vi vil ha dem.
Mine komplimenter, Frank. Vår tillit til dine evner var vel fortjent.
Send ut jenta, er du snill.
- Hun kommer. - Jeg kommer ikke.
- De trenger deg. De dreper deg ikke. - Men de vil drepe deg.
Jeg har ikke kjørt gjennom halve Europa for å dø på en bro.
Har jeg vel?
Vi har ikke hele dagen, Frank.
Det er så mange av dem. De har alle våpnene.
Hvordan kan det gå bra?
Det skal jeg fortelle deg over middag.
Gå nå.
Kyss meg.
Kom igjen.
Du kommer til å få meg drept. Gå nå!
Gå bort til henne, din drittsekk.
Bedre nå, elskling?
Drep ham.
Nei! Frank!
Hans elskede bil blir hans grav.
Forlater han den, eksploderer han. Blir han, drukner han. La oss dra.
- Tarconi. - De har jenta!
Vi prøver å spore ham ved hjelp av telefonsignalet.
- Hvor er du? - I en innsjø.
En innsjø? Kan du være mer nøyaktig?
- Det er en dam her. - En dam?
Jeg vet hvor det er. Ti minutter herfra.
Vi er der om ti minutter.
- Kan dere komme raskere? - Vi skal gjøre vårt beste.
- Kjøp billetter til oss alle. - Til hvor da?
Dit dette toget går. Vi må holde oss i bevegelse i en halvtime.
Kan vi ikke bare kjøre rundt?
En annen dag.
Sir! Der!
Alle ut!
Herr minister? Noen vil snakke med deg.
- Pappa. - Er alt i orden med deg?
Ikke skriv under.
Du har 15 minutter på deg.
- Har du funnet ut hva det går ut på? - Avfall.
- Hvor mye avfall? - Nok til å forurense halve landet.
- I hundre år. - Prøv igjen.
Til å være en moderne kvinne er du svært uopplyst.
Dette er den nye verden. Det finnes ikke land lenger.
Det finnes bare økonomiske realiteter. Profitt og tap.
Effektivitet og sløsing.
- Tenk globalt, ikke lokalt. - Tenk dette.
- Ja? - Hva er situasjonen?
Vi er nesten i mål.
- Hvor? - Her. Han er på et tog.
- Hvor er vi? - Her. Vi kan sende patruljer dit.
God idé. Gjør det.
Gi deg nå, Frank!
- Herr minister, alt er i orden. - Det er det sikkert.
- Hvis det er noen problemer... - Vil dere løse dem, ja.
Om dere unnskylder meg...
Kanskje du ikke tror meg, men innerst inne er jeg pasifist.
Jeg hater vold.
Det skaper flere problemer enn det løser.
Jeg ville egentlig ikke gjøre noe av dette.
En klient ba meg om å oppnå et resultat.
Jeg prøvde å oppnå det med minst mulig blodsutgytelse.
Men ingen samarbeidet. Ikke du, ikke faren din. Ikke avdøde Frank Martin.
Alle ville slåss.
- Hva er det som er så morsomt? - Å høre på en død mann som snakker.
Ett skritt til, Frank.
Kom igjen. Ett til.
Se her. Det er over.
To minutter på ni. Han har skrevet under.
Å nei, herregud...!
Nei, Frank...
Det er over, Frank.
Oppdraget er utført. Du og jenta kan bare gå.
Jeg er så imponert at jeg vil tilby deg en stilling.
Jeg vil gjerne tilby deg en. Permanent ufør.
Jeg hater å sløse bort talent, men vi ville ikke passet sammen.
Det stemmer.
Nei!
Vi passer ikke sammen, men du og armbåndet er skapt for hverandre.
Nei, nei!
Nei!
Du gjør det rette.
Valentina!
Valentina.
Er jeg i himmelen?
Det ser mer ut som helvete.
Samme for meg. Så lenge vi er der sammen.
- Ja? - Herr minister.
- Din datter er i trygge hender. - Takk.
- Hva gjør du? - Det rette.
Unnskyld meg, jeg skal tale til konferansen-
- om faren ved å gjøre forretninger med folk som dere. Tusen takk.
- Er motorbåten klar? - Den er på vannet, sir.
Ta med loggboken!
Jeg forstår det bare ikke.
Da jeg var liten, trakk far og jeg opp fisk herfra hele dagen.
- Tidene forandrer seg. - Det gjør mennesker også.
Sikter du til meg?
Jeg synes ikke det stemmer helt.
Jeg kjører samme bil, bor i samme hus...
Jeg mente ikke bilen eller huset ditt.
Det er så avslappende ved havet. Er lunsjen klar?
Mademoiselle, ting har en viss rekkefølge.
For å spise lunsj må man først fange lunsjen.
Og hvis vi fortsetter å snakke, kommer vi ikke til å fange noe.
Jeg har en bedre idé. La oss droppe å fange lunsj.
La oss gå rett til spisingen. Jeg vet om et flott sted.
De lager en utrolig fiskestuing.
De bruker tomater, løk, litt vill lavendel...
- Hva slags vin? - Lyserød. Sørfra.
- Kanskje en châteauneuf. - Avkjølt?
- Selvfølgelig. - Og til dessert?